![](/uploads/thumbnails/1140x760/articles/2024/07/517395__66a39c616542e.jpg.jpg)
Godātais ministra kungs! Man bija liels pagodinājums būt par Jūsu padomnieku sabiedrības veselības jautājumos, un jāteic – vismaz 90% jautājumu par sabiedrības veselību mūsu viedokļi saskanēja, teikts ārsta Pētera Apiņa publiskajā lūgumā atbrīvot viņu no veselības ministra Hosama Abu Meri padomnieka amata.
Bija prieks strādāt Jūsu komandā brīžos, kad Jūs ar savu milzīgo enerģiju un politisko pieredzi atbalstījāt tabakas lietošanas mazināšanu, likumdošanas iniciatīvas, kas aizliedza aromatizētās vielas elektroniskajās cigaretēs, atbalstījāt iniciatīvas mazkustības un aptaukošanās pandēmijas apturēšanā, īpašu uzsvaru liekot uz bērnu un jaunatnes sportu, virzījāt alkohola ierobežojumus nevienkāršajā cīņā ar alkohola lobiju. Par to visu vēlos Jums publiski pateikties un vēlēt panākumus tālākā darbībā.
Diemžēl
pēdējos divus mēnešus man nav bijusi iespēja ar Jums parunāties,
paust savu viedokli vai uzzināt Jūsu norādījumus. Vēlos norādīt,
ka padomnieka amats tikai kā amata nosaukums man nav nepieciešams.
Gandrīz trīsdesmit gadus mana pamatnodarbība ir medicīnas
žurnālistika, neatkarīgi vai tā ir bijusi žurnālu galvenā
redaktora amatā vai vienkārša publikācija, skaidrojot latviešu
valodā sabiedrības veselības, cilvēka fizioloģijas, slimību
patoģenēzes, zāļu iedarbības un blakņu vai veselības
organizācijas jautājumus. Latviešu valodā diemžēl maz ir ārstu,
kas raksta par veselības jautājumiem, bet Veselības ministrijas un
SPKC izklāsts nereti ir rakstīts samocītā birokratizētā valodā,
un reti sasniedz lasītāju. Vidēji gadā rakstu 80–100
publikāciju, tā ka mans kopējais publikāciju skaits veselības
jomā pārsniedz 3000 (nekad neesmu saņēmis valsts vai pašvaldību
atbalstu par sabiedrības veselības publikācijām). Esmu 20 grāmatu
autors un vairāk nekā 50 grāmatu (galvenokārt par medicīnu)
galvenais redaktors un joprojām dažādās formās sadarbojos ar
globāli nozīmīgākajiem medicīnas un veselības žurnāliem. Te
man jāteic, ka Meijo klīnikā ir speciāla medicīnas publikācijas
nodaļa, kurā strādā (raksta bērniem un pieaugušajiem,
grūtniecēm un hroniskiem slimniekiem, slimniekiem pēc operācijām
un traumām utt.) četrpadsmit ārsti (iespējams, šis skaitlis
šobrīd ir nedaudz pamainījies). Angļu, bet īpaši spāņu valodā
ir simtiem ārstu, kas ar saviem rakstiem izglīto dzimtajā valodā
lasošus ļaudis. Lielā mērā mazais skaidrojošo publikāciju
skaits Latvijā ir iemesls zemajai veselības pratībai, bet pratības
neesamība ir iemesls sliktiem sabiedrības veselības rādītājiem.
Medicīnas
publicistika nav un nevar būt medicīnas politika vai veselības
politika. Es pietiekami labi apzinos, ka veselības politika nav
plakana, ka tajā bieži nākas spēlēt paslēpes un veikt sāņus
manevrus. Lai izpatiktu globālajām kompānijām un piespiestu tām
samazināt zāļu cenas, nākas upurēt mazās Latvijas aptiekas, lai
izpildītu kādus nebūt starptautiskus uzstādījumus nākas
dekriminalizēt marihuānu, lai pildītu Latvijas budžetu nākas
draudzēties ar alkohola tirgotājiem, necelt alkohola akcīzi un
nemazināt tirdzniecības pieejamību. Veselības politiku daudzi
sauc par kompromisu mākslu, bet man daudzi no šiem kompromisiem nav
pieņemami.
Mēs
atrodamies atšķirīgās pozīcijās. No Jums gaida asus politiskus
paziņojumus un selfijus, no manis – godīgus un analītiskus
rakstus par veselības aprūpi. Diemžēl kā izrādījās – ir
ļoti sarežģīti teikt patiesību par veselības politiku, budžetu,
pakalpojumu grozu, tā saucamo reformu, ja vienlaikus ir politisks
uzstādījums slavēt ministra un ministrijas veikumu. Jūsu
publicitāte ir precīzs, mērķtiecīgs ziņojums divu rindkopu
garumā, mans – vairākas lapaspuses garš raksts, kas balstās uz
globālu informācijas apskatu. Abi esam ārsti, abi labi zinām, ka
medicīnas literatūra ir ļoti pretrunīga, medicīnā nav vienota
viedokļa, pētījumi mēdz būt veikti dažādām metodēm un sniegt
pretrunīgus rezultātus. Bet tomēr mūsu zināšanas un pieredze
ļauj mums ieklausīties pretrunīgos viedokļos, bet pieņemt vienu
lēmumu un vienu izpratni.
Esmu
nonācis līdz ziņai – kāpēc man nav pieņemama iespēja strādāt
ar Jums kopā tālāk. Tā ir mūsu atšķirīgā attieksme pret
narkotiku dekriminalizāciju
Esmu
kategoriski pret narkotiku dekriminalizāciju šajā mirklī Latvijā
un tajā formā kā tas tiek veikts. Tā kā man ir pilnīgi droši
zināms, ka šo manu atkāpšanās rakstu Jūs lasīsiet, uzskatiet
to arī par manu pēdējo padomnieka sniegto informāciju.
Dažādās
pasaules valstīs atšķirīgi cīnās ar narkomānijas postu.
Globālais narkotiku tirgus ir viens no finansiāli ietekmīgākajiem
finansiālajiem tirgiem uz zemeslodes. Visas pasaules valstis meklē
risinājumus – kā narkomāniju mazināt. Ja būtu zināma viena
konkrēta, izcila metode, kā cīnīties ar šo sērgu, visas
pasaules valstis tā rīkotos. Šobrīd vairums pasaules valstu
izmanto bargus kriminālsodus pret tiem, kas ražo, izplata un tirgo
narkotikas. Diemžēl daudzi narkotiku lietotāji pai kļūst par šo
narkotiku izplatītājiem.
Narkotiku
lietošanas dekriminalizācija ir politika, kurā narkotiku lietošana
un turēšana personīgai lietošanai tiek noņemtas no kriminālās
jurisdikcijas un vietā tiek piemērotas administratīvas vai civilas
sankcijas, piemēram, naudassodi vai sabiedriskais darbs, nevis
cietumsodi. Dekriminalizācija nenozīmē narkotiku legalizāciju,
kas būtu pilnīga atļaušana to lietošanai, ražošanai un
pārdošanai, kā tas ir, piemēram, alkohola vai tabakas gadījumā.
Dekriminalizācija šādā izpratnē strādā, ja iet rokrokā ar
bargāku kriminālu vajāšanu nelegālajiem tirgoņiem.
Un
vēl – dekriminalizācija ir iespējama tikai kompleksā ar
nacionālu veselības pratību un papildinošiem
pasākumiem, piemēram, ārstēšanas pieejamības palielināšanu,
izglītības kampaņām un sociālo atbalstu.
Dekriminalizācijas
piemēri Portugālē, Čehijā, Kanādā, Nīderlandē ir interesanti
pētniecībai, taču neļauj izprast dekriminalizācijas ilgtermiņa
ietekmi. Labākais piemērs – Portugāle, kur valsts tērē ļoti
lielus līdzekļus, lai katru narkotisko vielu lietošanā pieķertu
cilvēku ārstētu un rehabilitētu, un tērē šim pasākumam milzu
līdzekļus.
Nelaime
tā, ka pasauli šobrīd pārstaigā jauna problēma – sintētiskie
opioīdi, un tur visi draudzīgie, demokrātiskie, cilvēkmīlestības
pasākumi nestrādā.
Vienkāršošanas labad es šajā atlūgumrakstā lietošu apakšvirsrakstus.
Lielākā
problēma globālajā un Latvijas narkotiku tirgū šobrīd ir
sintētiskie opioīdi, to pārdozēšana ir nāves iemesls vidēji
140 jauniešiem gadā Latvijā
Atgādināšu
gadījumu, kuru pārrunājām Veselības ministrijā. Kādā Rīgas
dzīvoklī no rīta nepamodās divi jauni latviešu vīrieši,
strādīgi puiši, itin turīgi. Vakarā draugu kompānijā it kā
bija lietojuši metamfetamīnu un alkoholu. Tiesu medicīnas
ekspertīzes kolēģi gan teica, ka viņiem vieglāk būtu bijis
pateikt, kuras sintētiskās narkotikas šo mirušo cilvēku asinīs
nebija, nevis – kuras bija. Tabletes, kuras puiši bija
iegādājušies, bija kokteilis no daudzām sintētiskām narkotikām.
Baltijas valstīs jau ir apturētas vairākas mājas laboratorijas,
kas nodarbojušās ar sintētisku opioīdu ražošanu. Baltijā
narkotiku izraisītu nāves gadījumu priekšgalā ir kombinācijas
ar fentanila atvasinājumu karfentanilu un ļoti spēcīgo
benzimidazola opioīdu grupu. Sintētiskie opioīdi ir ļoti spēcīgi,
šīs narkotikas šobrīd ir nozīmīgākā pārdozēšanas izraisīto
nāves gadījumu daļa.
Eiropā
plaši izplatās nelegālo ķīmiķu prakse, kas ražo ļoti
atšķirīgas ķīmiskas vielas. Plaši pazīstamo augu valsts
narkotisko un psihotropo vielu tirgu Eiropā izspiež mājķīmiķu
ražotas tabletes, šķidrumi un elektroniskās cigaretes. Caur
elektroniskām cigaretēm un karsējamo tabaku jaunieši saņem
pirmās narkotiku devas, bet šīs narkotikas ļoti, ļoti ātri rada
atkarību. Līdz jaunietim narkotiskās vielas nogādā Telegram.
Pasaulē
šobrīd zināmi desmiti tūkstoši ķīmisko vielu, kas izraisa
īslaicīgu labklājības sajūtu un atkarību, bet kaktu ķīmiķi
šīs vielas iemanās neticami ātri sintezēt. Ar narkotiku tabletēm
jauni cilvēki sēžas pie stūres, iet uz darbu, atpūšas vakarā
klubā. Tādi disociatīvie halucinogēni kā sarkanās mušmires vai
psihotropie krupji lietotājus noved Austrumu slimnīcas (bērnus –
Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas) Toksikoloģijas centrā,
bet jaunās sintētiskās narkotiskās vielas – Psihiatrijas
slimnīcā vai morgā.
Narkotiku
lietošana un ļaunprātīga izmantošana gadu no gada kļūst
nopietnāka globāla problēma, lai gan narkomānijas apmērs ir ļoti
atšķirīgs atkarībā no kultūras, pieejamības un tiesību
aktiem. Malaizijā un Indonēzijā narkotiku ražotājam vai kurjeram
bez žēlastības tiek piespriests nāves sods, un narkomānijas
apjoms ir daudzkārt mazāks.
Saskaņā
ar aplēsēm 2021. gadā nelegālo narkotiku lietotāju skaits
pasaulē bija aptuveni 296 miljoni. No šiem lietotājiem 39,5
miljonus varēja uzskatīt par problemātiskiem narkotiku
lietotājiem, kurus var politkorekti klasificēt kā personas ar
narkotiku lietošanas traucējumiem, bet sarunvalodā – kā
narkomānus. Pasaules iedzīvotāju skaits pieaug, bet proporcionāli
narkotiku lietotāju skaits pieaug ātrāk, mums ir pamats uzskatīt,
ka uz zemeslodes šobrīd dzīvo aptuveni 44 miljoni narkomānu.
Publiski
pieejama informācija, ko sniedz Eiropas narkotiku un narkomānijas
monitorēšanas un uzraudzības centrs (EMCDDA, nule kā paplašināts
un pārveidots par Eiropas padomes narkotiku aģentūru (European
Union Drugs Agency)
– EUDA) liecina par satraucošām izmaiņām atkarību vielu jomā.
Latvijā narkomāniju uzrauga Reitox
fokālais
punkts Slimību profilakses un kontroles centrā (SPKC). Mūsu rīcībā
ir EMCDDA 2023. gada Eiropas ziņojums par narkotikām, kurā dati
apkopoti par 2022. gadu, bet sarunās ar centra ekspertiem kļūst
skaidrs, ka lavīna veļas tālāk, un 2023. –24. gadā jaunās
psihoaktīvās vielas Eiropā ienāk arvien plašāk.
Jauno
psihoaktīvo vielu tirgu Eiropā raksturo tas, ka šajā jomā ir
parādījies liels skaits vielu un ka katru gadu joprojām tiek
atklāti jauni atkarību izraisoši psihogēni savienojumi –
galvenokārt, sintētiskie kanabinoīdi, heksahidrokanabinols,
sintētiskie katinoni, jauni sintētiskie opioīdi, benzimidazola
opioīdi.
Viss
Eiropas ziņojums ir lielas bažas par Eiropas iedzīvotāju veselību
saistībā ar ļoti spēcīgām sintētiskām vielām, nepārtrauktu
tirgus pielāgošanos un pieaugošu konfiskāciju skaitu. Kā jaunas
psihoaktīvās vielas mēs definējam tās, ko nekontrolē
starptautiskie nolīgumi par narkotiku kontroli. EMCDDA 2022. gada
beigās uzraudzīja 930 jaunas psihoaktīvās vielas, bet par 41 no
tām Eiropā pirmo reizi tika ziņots 2022. gadā.
2022.
gadā Eiropas savienībā tika konfiscētas 8,5 tonnas jauno
psihoaktīvo vielu. Narkotiku ražotāji steidz radīt jaunas vielas,
lai izvairītos no likumīgas kontroles. Jauno savienojumu radītie
riski veselībai parasti nav zināmi, tādējādi pakļaujot
lietotājus smagu vai pat letālu saindēšanos riskam, kā arī
citām veselības problēmām. Āzijas valstis ir galvenās šo vielu
vai to ražošanai nepieciešamo prekursoru izcelsmes valstis. Tiesa,
2021. gadā Ķīnā tika ieviests sintētisko kanabinoīdu
aizliegums, pat tad, ja tas ir jauns – iepriekš nezināms ķīmisks
produkts.
2022.
gadā Eiropas brīdināšanas sistēmā tika iekļauti 24 jauni
kanabinoīdi (sintētiski alkaloīdi, kas līdzīgi kaņepēs
sastopamām vielām), kas veidoja vairāk nekā pusi no jaunajām
vielām. Te man jāpiebilst, ka Eiropas uzraudzības sistēma
monitorē jau 245 sintētiskus kanabinoīdus.
Marihuānas
patērētāji tiek pakļauti riskam saskarties ar sintētiskajiem
kanabinoīdiem. Falsificētā marihuāna pēc izskata ir līdzīga
dabīgajām kaņepēm, taču sintētiskie kanabinoīdi ir daudz
spēcīgas vielas ar lielāku saindēšanās risku. Kopš 2021. gada
Eiropas nelegālajā tirgū arvien vairāk parādās marihuānas
pārtikas produkti, bieži vien saldumu veidā, ar kaņepju
ekstraktu, tie nereti satur arī sintētiskos kanabinoīdus.
Sintētiskie
katinoni un jaunie sintētiskie opioīdi ir plaši ienākuši Eiropas
narkotiku tirgos. Ir pamatotas aizdomas, ka šī sintēze notiek
Baltijas valstīs (eksportam), bet šie jaunie produkti Latvijas
klubos un bāros tiek tirgoti kā "jaunās ekstazī"
tabletes.
2022.
gadā lielākā daļa no Eiropas sintētisko opioīdu konfiskācijām
notika Ziemeļeiropā – Igaunijā, Latvijā, Lietuvā un Polijā
tika veikts 97 % konfiskāciju. Latvijā līdz šim mierinājām sevi
ar ziņu, ka narkotikas neražo, kanabisu audzē reti un galvenokārt
pašu lietošanai.
2023. gadā Latvijā tika atklātas trīs nelegālās ražotnes – fentanila, metadona un amfetamīna laboratorijas garāžās vai autoservisā. Ārstu vidū satraukumu visvairāk radīja fentanila ražotne, kura nodarbojās ar dažādu ķīmisku fentanilam līdzīgu ķīmisku vielu izstrādi. Kā jau teicu – Baltijā narkotiku izraisīto nāves gadījumu priekšgalā ir fentanila atvasinājuma karfentanila un ļoti spēcīgā benzimidazola opioīdu grupa.
Latvijā
gandrīz 90% narkotisko vielu saindēšanās un nāves gadījumu
attiecas uz jauniešiem vecumā no 15 līdz 34 gadiem. Katrs
gadījums, kad policijai izdodas atklāt narkotisko vai psihotropo
vielu ražotni, glābj desmitiem jauniešu dzīvību.
SPKC
uzmanības centrā biežāk nonāk problemātiskie narkotiku
lietotāji, ārstēšanās pieprasījumi, ar narkotiku lietošanu
saistītie nāves gadījumi un ar narkotiku lietošanu saistītā
saslimstība ar HIV/AIDS un C hepatītu. Policiju un žurnālistus
vairāk interesē noziegumi, kas veikti dēļ nepieciešamības
iegūt jaunas narkotikas, izņemtie narkotiku daudzumi no
laboratorijām un tirgotājiem, narkotiku ķīmiskais sastāvs.
Dzīves laikā narkotikas pamēģinājis katrs sestais Latvijas
iedzīvotājs, proti, 16.8% no visiem 15–64 gadus veciem Latvijas
iedzīvotājiem, bet 2.7% no šīs vecumgrupas iedzīvotājiem
uzskatāmi par pašreizējiem narkotiku lietotājiem.
Bīstamāki
skaitļi atrodami ziņās par skolēnu paradumiem (dati ir par 15–16
gadus veciem bērniem) – 5% atzīst, ka mēģinājuši ekstazī
tabletes, 4.9% – LSD un citus halucinogēnus, 1.8% lietojuši
amfetamīnu un kokaīnu. Pieredze liecina, ka liela daļa bērnu
neatzīstas narkotiku lietošanā, tādēļ vienmēr ar lielu
pārliecību var teikt – narkomānijas izplatība bērnu vidū ir
plašāka.
Personu ar narkotiku lietošanas traucējumiem skaits Latvijā ir gandrīz 13.5 tūkstoši Latvijas iedzīvotāju jeb aptuveni 1.1% no visiem 15–64 gadus veciem Latvijas iedzīvotājiem. Un te Latvijas bēda – vairāk nekā 7 tūkstoši no šiem uzskaitītajiem ir problemātiski opioīdu lietotāji, bet gandrīz 8 tūkstoši no iepriekš minētajiem ir tie, kas narkotikas injicē.
Interesanti skaitļi parādās, kad analizē (detektē) narkomānu izlietoto spriču saturu. Latvijā visbiežāk detektētā viela ir amfetamīns, parasti sajaukts ar kofeīnu un metamfetamīnu. Otra biežāk atrastā aktīvā farmaceitiskā viela ir metadons, bieži sajaukts ar karfentanilu un difenilhidramīnu.
Lielākais
satraukums mums ir par sintētiskajiem opioīdiem, ko narkotiku
lietotāji sauc par šoru, bet ārsti – par nitazēniem. Šie
opioīdi atrasti turpat vai 40% visu detektēto špriču, parasti
dažādās kombinācijās kopā ar veterinārmedicīnā izmantojamo
ksilazīnu. Jāpiebilst, ka lielākajā daļa šļirču – > 85%
– tika detektētas trīs vai četras identificētas vielas.
Patiesībā, vērtējot jaunās tendences narkomānijā sintētiskas
narkotikas ir Baltijas reģiona problēma, bet vislielākā apjomā
fentanils un tā derivāti konstatēts šļircēs Viļņā, savukārt
nitazēnu grupas opioīdi – Rīgā.
2022.
gadā VTMEC sāka izmantot iekārtas, kas uzlabo iespējas dažādu
ķīmisko vielu noteikšanai bioloģiskajos materiālos. Narkotikas
līdz ar to tagad biežāk tiek atklātas tādu līķu sekcijās, kur
agrāk vienkāršoti tika uzrakstīts cits nāves cēlonis. Piemēram,
narkotiskās vielas avārijās mirušo vai noslīkušo cilvēku
bioloģiskajos šķidrumos. Izskatot šādus nāves gadījumus,
šķiet, ka narkotikas Latvijā vainojamas gadā pie 140 vai 150
cilvēku nāves. Pērn vairumā gadījumu pārdozēšanas nāves bija
saistītas ar kombinācijām, bet opioīdi šajās kombinācijās
ieņēma vadošo vietu.
Šobrīd
līderpozīcijās sintētisko opioīdu lietošanā un pārdozēšanā
ir ASV, dati par pārdozēšanas izraisītajiem nāves gadījumiem ir
atšķirīgi (atšķirīga ir arī pētījumu metodika), taču uz
populāciju tas ir vismaz pieckārt (ja ne desmitkārt) vairāk nekā
Eiropā. Diemžēl gandrīz visās dzīves jomās ASV sliktais
piemērs agri vai vēlu sasniedz arī mūs, un sintētisko opioīdu
lietošanas pieaugums ar lielu iespēju sagaida arī Latviju. ASV
pētījumi liecina, ka sintētisko opioīdu lietošana kombinējas ar
citām atkarībām, visvairāk – azartspēlēm.
Nedrīkst pilnībā uzticēties aptauju datiem – cilvēki nepatiesi uzrāda savus narkotisko un psihotropo vielu lietošanas paradumus. Tas, kas mums pēc iedzīvotāju pētījumu datiem ir pilnīgi skaidrs – narkotisko vielu popularitātei ir pieaugums jaunu cilvēku vidū, par pirmajiem ieejas vārtiem uzskatot elektronisko cigarešu plašu lietošanu ar dažādu atkarību izraisošu vielu piejaukumu šo cigarešu šķidrumiem.
Elektroniskās cigaretes, cigaretes un karsējamā tabaka ir vārti uz narkomāniju un lielajām atkarībām.
Daudz
drošākus rezultātus varam iegūt no notekūdeņu analīzes. 2022.
gada Rīgas notekūdeņu analīze uzrāda stabilu pieaugumu attiecībā
uz kokaīnu un amfetamīnu, kā arī jauno sintētisko opioīdu
(nitazēnu) lietošanas pieaugumu (īpaši problemātisko narkotiku
lietotāju vidū ar pārdozēšanas risku). Heroīna lietošanas
popularitāte Latvijas narkomānu vidū ir zema, jo Latvijas
narkomāni to aizstāj ar jaunajiem sintētiskajiem opioīdiem vai
vairāku vielu lietošanu vienlaicīgi.
Lielākā
bīstamība narkotiku izplatībā jauniešu vidu ir Telegram
grupas. Iekšējā
tirgū narkotiku tirdzniecība gandrīz pilnībā pārgājusi uz šīm
Telegram
grupām, kuras ir viegli pieejamas, pārdevēji savus nodomus
neslēpj, tālāka tirdzniecība notiek ar personisku ziņojumu
palīdzību. Tiek lietoti QR kodi piekļuvei narkotikām.
Par
kanabisu un iepējamu marihuānas legalizāciju
Ministra
kungs!
No Jums pietuvinātiem cilvēkiem nāk informācija, ka daļa Jūsu partijas biedru būtu gatavi pseidokompromisa risinājumam – dekriminalizēt kanabisa lietošanu, bet nepieļaut citu narkotisko vielu lietošanas dekriminalizāciju.
Kanabisa
izvilkšana publiskās telpas dienaskārtībā ir ikgadēja
aktivitāte, kas allaž notiek divreiz gadā – mazāk
pieredzējušiem un mazāk zinošiem politiķiem iedodot rokā
kaņepes lapiņas. Latvijā ir 4.2% iedzīvotāju ar pastiprinātu
interesi par marihuānas smēķēšanu, un viņi labprātīgi,
nesapratnes dēļ vai spaidu kārtā tiek iesaistīti kanabisa
netiešā reklāmā – jaucot
cilvēkiem prātu ar argumentu, ka kanabiss nepieciešams
ārstniecībā. Rodas iespaids, ka kanabisa legalizētāji šoreiz
izvēlējušies jaunu taktiku – jaukt gaisu ar visu narkotisko
vielu legalizāciju vai dekriminalizāciju, bet beigās sasniegt
sevis iecerēto kanabisa legalizāciju.
Paskaidrošu, ka apzināti lietoju nosaukumu kanabiss kaņepēm, kuras lieto apreibināšanās nolūkā. Tas tamdēļ – lai nošķirtu no šo narkotiku biznesa radīto (selekcionēto) augu no kaņepēm, kuras Latvijā audzē, lai lietotu gardā pavalgā uz maizītes, vai no tām kaņepēm, kuru šķiedras lieto, lai vītu valgus. Kaņepes šķiedras ir gauži labas lai tās izmantotu par pildvielu, pakulām vai siltumizolācijas materiālu. Latvijā ļoti labi aug tās kaņepes, no kurām vīt virves, bet THC līmenis mūsu kaņepēm vienmēr būs zemāks par dienvidu saulē augušajām. Latvijā bizness nav narkotiskā kanabisa audzētājiem, bet tikai narkotiku dīleriem, kas šo ļaunumu ieved no Marokas vai Dienvideiropas.
Kanabisa
dekriminalizēšanas aizstāvji izliekas, ka runā par kanabisu kā
iespējamu ārstniecības līdzekli.
Liela
daļa no medikamentiem, ko lietojam ikdienā dažādu slimību
ārstēšanai, iegūti no augu valsts produktiem, taču parasti
medikamenti ir attīrītas ķīmiskas vielas. Arī no kaņepēm var
izdalīt nozīmīgus medicīnā izmantojamus alkaloīdus, taču tie
jau ir izdalīti no citiem augiem, bet pēc tam laboratoriski
sintezēti. Zālēm
ir jābūt
ar skaidri definētām
un izmērāmām
sastāvdaļām,
kas ir vienādas
katru reizi, kad cilvēks
lieto attiecīgo
devu. Tas nozīmē,
ka vienā
tabletē
jābūt
tādam
pašam zāļu
daudzumam kā
nākamajā.
Augos
ir vielas, kas tos savvaļā
aizsargā.
Kaņepes aizsargmeānismi ir THC (tetrahidrokanabinols) un CBD
(kanabidiols). THC ir viela, kas saindē
auga lietotāju,
apreibina, izraisa fizioloģiskas
izmaiņas,
rada atkarību,
veicinot dzīvnieka vai cilvēka
vēlēšanos
lietot šo vielu neskatoties uz to, ka tā
viņam
nodara kaitējumu.
Attīrītas
ķīmiskas
vielas, kas iegūtas
no augu, t.sk., kaņepju
sastāvdaļām
rūpnīcā,
ir daudzsološāki
ārstniecībai, nekā
visa kaņepes
auga vai tā
neapstrādāto
ekstraktu lietošana. Botāniskie
līdzekļi
var saturēt
simtiem nezināmu,
aktīvu
ķīmisku
vielu. Ir neiespējami izstrādāt
produktu ar precīzām
un konsekventām
šo ķīmisko
vielu devām.
Eiropā (un tātad arī Latvijā) tirdzniecībā ir atļautas vairākas kanabinoīdu saturošas zāles, kam aktīvā viela ir dronabinols, nabilons, nabiksimols, kanabidiols, kuras lieto onkoķīmijterapijas izraisītas sliktas dūšas un vemšanas kupēšanai, multiplās sklerozes izraisītas muskuļu spasticitātes mazināšanai Lenoksa–Gasto (Lennox-Gastaut) sindroma vai Dravē (Dravet) sindroma izraisītu krampju kupēšanai 2 gadus veciem vai vecākiem pacientiem, proti, bērniem ar smagiem epileptiskiem krampjiem.
Vienīgā pierādītā indikācija kanabinoīdiem ir ceturtā. Lenoksa–Gasto un Dravē sindromi ir ļoti, ļoti reti, pēc manā rīcībā esošiem datiem Latvijā šobrīd nav neviena šo slimību pacienta. Abi sindromi ir ar ļoti sliktu prognozi pirmajos dzīves gados.
Nav
neviena pētījuma, kas pierādītu kāda kaņepju produkta pozitīvu
ārstniecisko iedarbi (ļoti bagātīgi apmaksāti, plaši pētījumi
ļāvuši pārliecināties tikai par iespējamu atsevišķu simptomu
mazināšanu).
Kanabisa
vai marihuānas smēķēšana nav zāles nevienā gadījumā un ne
pie kādām indikācijām. Kaņepe
ir dabas produkts (mūsdienās gan tas ir kultivēts un selekcionēts
lai saturētu iespējami daudz apreibināšanos veicinošu vielu),
bet dabā
sastopami daudzi indīgi
augi. Žāvētu
lapu un pumpuru dedzināšana
un dūmu
ieelpošana plaušās
nav dabiska un, tāpat
kā
cigarešu smēķēšana,
ļoti kaitē
veselībai. Hroniskiem
kanabisa produktu lietotājiem ievērojami biežāk rodas dažādas
onkoloģiskas, sirds-asinsvadu un plaušu slimības.
Toties visi kanabisa kā medikamentu cildinoši raksti agri vai vēlu kā medikamentu uzrāda nevis Eiropā reģistrētos četrus vai piecus medikamentus, bet marihuānas smēķēšanu.
Modernā algoloģija ir kompleksa zinātne, kurā kombinācijās ar citiem preparātiem pietiekami daudz tiek lietoti antidepresanti.
Kā
ziņo „Eiropas Ziņojums par narkotikām. Tendences un
aktualitātes”, (2022. gada apkopojums
ir pietiekami jauns un informatīvs),
to katru gadu visās ES valodās, t.sk., latviešu valodā izdod
Eiropas Narkotiku un Narkomānijas centrs Luksemburgā bāzētajā
Eiropas
savienības publikāciju birojā, kanabiss narkotiku izplatīšanas
(un ierobežošanas) jomā radījis jaunus izaicinājumus. Pēdējos
desmit gados gan hašiša, gan marihuānas indeksētās cenas ir
saglabājušās relatīvi stabilas, bet abu marihuānas formu
vidējais THC saturs ir palielinājies. Pašlaik vidējais THC saturs
sveķos jeb hašišā (21%) ir gandrīz divreiz lielāks nekā
kaņepju augos, kas parasti ir aptuveni 11%.
Eiropā
esošās un jaunās kaņepju politikas dimensijas ietver plašāku
sabiedrības veselības apsvērumu kopumu, jo parādas arvien lielāka
komerciālā interese izstrādāt patēriņa preces, kas satur
kaņepju augu ekstraktus, tostarp, kā sastāvdaļas pārtikas
produktos un kosmētikā.
Jaunākās tendences liecina, ka Eiropā arvien biežāk tiek ziņots par kanabisu, kam piemaisīti sintētiskie kanabinoīdi. Sintētiskie kanabinoīdi atdarina THC — tie var būt gan ļoti iedarbīgi, gan toksiski. Iedarbīgi sintētiskie kanabinoīdi var izraisīt lielāku intoksikāciju un garākus fiziskus un uzvedības efektus nekā marihuāna, turklāt tiek ziņots par smagu un letālu saindēšanos. Cilvēki, pašiem sev nezinot, var lietot lielas sintētisko kanabinoīdu devas, jo kaņepju preparātu ražotāji var lietot neprecīzus ražošanas procesus, kā rezultātā preparātos var būt toksisks sintētisko kanabinoīdu daudzums. Cilvēki, kas lieto šos viltotos preparātus, uzskata, ka ir iegādājušies dabīgus kaņepju produktus. Šo preparātu pieejamības un ietekmes uzraudzība ir sarežģīta, jo kaņepju paraugos sintētiskos kanabinoīdus var konstatēt, tikai veicot tiesu medicīnisko ekspertīzi.
Kanabisa
lietošana 2020. gadā veidoja 23% no akūtajiem narkotiku
intoksikācijas gadījumiem (stacionētiem), tiesa, parasti šiem
saindētajiem pacientiem atrada arī citas aktīvas ķīmisku vielu
klātbūtni, kas liecina, ka kanabiss ir vārti uz citām narkotikām.
Tie, kas cīnas par dažāda veida marihuānas legalizēšanu, netieši cīnās par bērnu piesaisti narkomānijai. Kanabiss ir vārti citu narkotiku lietošanai. Kanabisa produktus Eiropā pirmoreiz bērni uzsāk lietot vidēji 16 gadu vecumā (vidēji – tātad daudzi no viņiem uzsāk smēķēt marihuānu ievērojami agrāk), pie kam 46% no viņiem pasāk to lietot vismaz reizi dienā. Savukārt 25 gadi ir vidējais vecums, kad šie bērni nonāk narkologa uzraudzībā, pirmoreiz ārstējoties no narkomānijas.
Stāsts,
ka bez kanabisa ārstniecībā nevarētu iztikt, ir narkotiku dīleru
izdomāts, lai jauktu cilvēkiem galvu. Narkotiku dīleru izdomātā
shēma ir vienkārša – sajauksim cilvēkiem prātu ar argumentu,
ka kanabiss nepieciešams ārstniecībā un ka bez tā nav iespējama
mūsdienīga ārstniecība, bet pēc tam secīgi panāksim, lai
tiesiskais regulējums valstī kanabisa gadījumā kaņepju
daudzveidīgo izmantošanas iespēju dēļ kļūtu iespējami
juceklīgāks, lai tiktu sajaukta legalizēšana ar dekriminalizēšanu
– tad pavērsies iespēja gandrīz legāli pārdod dienvidu zemēs
audzēto kanabisu izklaides un apreibināšanās nolūkā skolēniem
un jauniešiem. Holandes pieredze liecina, ka narkotiku dīleru mērķi
ir panākt, ka skolēni un jaunieši kanabisu lieto pastāvīgi; šo
rezultātu sasniedz, marihuānai allaž piejaucot klāt šķipsniņu
stipro narkotiku vai sintētisko kanabinoīdu. Kanabisa legalizācija
allaž ir durvis uz postošām atkarībām, sākot no smēķēšanas
(visbiežāk kanabisu smēķē kombinācijā ar smēķējamo tabaku)
līdz stiprajām narkotikām. Ir viedoklis, ka kanabisa industriju
atbalsta arī tabakas industrija, tādēļ, ka marihuānas smēķētāji
agri vai vēlu kļūst par cigarešu patērētājiem (dažkārt –
otrādi).
Stāsts,
kuru nereti kā mantru atkārto daži sabiedrībā cienījami
viedokļu līderi par to, ka labāk, lai kanabisu jaunieši varētu
iegādāties legāli, nevis no kriminālās pasaules narkotiku
dīleriem, tā sargājot viņus no noziedzīgās pasaules ļaunuma
ēnas, ir pilnīgi greiza ilūzija, jo legalizē nevis kanabisu, bet
gan narkotiku industriju un veicina narkomānijas izplatību, jo
jaunieši tiek „laipni lūgti” atkarību pasaulē.
Kāpēc
Latvijā kategoriski nedrīkst pieļaut narkotiku dekriminalizāciju?
Narkotiku
dekriminalizācija šobrīd nav pieļaujama sabiedrības drošības
un veselības dēļ. Dekriminalizācija
ar lielāko varbūtību palielinātu narkotiku pieejamību un
lietošanu, jo cilvēki to uztvers kā mazāku risku, kas saistīts
ar to lietošanu.
Dekriminalizācija
palielinās narkotiku lietošanas izraisītu veselības problēmu,
piemēram, atkarības, pārdozēšanas un psihisku traucējumu,
izplatību. Kā jau iepriekš uzsvēru – ilgstoša narkotiku
lietošana kā likums izraisa nopietnas veselības problēmas, un
dekriminalizācija veicinās šo problēmu izplatību.
No
sabiedrības drošības viedokļa dekriminalizācija
palielinās
ar narkotikām saistītu noziedzību, piemēram, narkotiku
tirdzniecību un izplatīšanu.
Dekriminalizācija
veicinās sociālo normu un vērtību degradāciju, īpaši jauniešu
vidū, un samazinās atbildības sajūtu pret narkotiku lietošanu.
Ja
dekriminalizācijas
atbalstītāji uzsver, ka tā samazinās tiesu un cietumu sistēmu
izmaksas, tad jebkurā gadījumā pieaugošas veselības aprūpes un
rehabilitācijas programmu izmaksas pārsniegs šos ietaupījumus.
Pieaugoša
narkotiku lietošana samazinās darba produktivitāti un palielinās
bezdarbu, kas negatīvi ietekmēs ekonomiku.
Narkotiku
dekriminalizācija ir pretrunā ar sabiedrības normatīvajām
vērtībām un morālajiem standartiem, tā var nosūtīt nepareizu
signālu jauniešiem par narkotiku lietošanas pieņemamību,
potenciāli veicinot tās izplatību jaunākās paaudzes vidū.
Latvijā nav pietiekami attīstītas infrastruktūras un resursu, lai
efektīvi pārvaldītu dekriminalizācijas sekas, piemēram,
ārstēšanas un rehabilitācijas programmas. Ja narkotiku lietošana
tiktu dekriminalizēta, nelegāla narkotiku tirdzniecība
turpināsies, un to būs daudz grūtāk kontrolēt.
Godātais
ministra kungs! Lai analizētu uz dekriminalizācijas pasākumu
ilgtermiņa ietekmi, lai nodrošinātu līdzsvarotu un informētu
lēmumu pieņemšanu, aicinu Jūs ieklausīties Latvijas narkologu un
psihiatru viedoklī. Šai vēstulei pievienoju Latgales narkologa
Jāzepa Korsaka ierakstu sociālajos tīklos.
Manā
dzīvē jau ir bijusi nopietna sadure ar narkotisko vielu izplatības
ierobežošanu.
2013.–2014.
gada spaisa epidēmijas laikā, katru
dienu ar šiem apreibinošo un ķīmiski aktīvo vielu maisījumiem
Latvijā saindējās vairāki desmiti bērnu un tika nogādāti Bērnu
klīniskajā universitātes slimnīcā, Rīgas Austrumu klīniskās
universitātes slimnīcas Toksikoloģijas centrā vai reģionālajās
slimnīcās. Vismaz viens bērns vai jaunietis katru nedēļu gāja
bojā no šo apreibinošo vielu lietošanas.
Spaisa
tirdzniecību kriminalizēt Latvijā izdevās, pateicoties divām
gudrām, talantīgām un enerģiskām politiķēm – toreizējai
Veselības ministrijas parlamentārai sekretārei Lienei Cipulei
(šobrīd – NMPD direktorei) un toreizējai Iekšlietu ministrijas
parlamentārai sekretārei (šobrīd Ministru prezidentei) Evikai
Siliņai.
Pēc tam, kad šo preparātu izplatīšana un lietošana tika
kriminalizēta, kad daži izplatītāji tika apcietināti un tiesāti,
spaisa epidēmija tika apstādināta un nāves gadījumu skaits no
saindēšanās ar šādiem produktiem ir ievērojami mazāks. Tiesa,
ar
Telegram
kanāliem spaisi šobrīd atkal atgriežas, bet policija apgalvo, ka
nespēj vairs tirgoņus izsekot.
Toreizējie
Saeimas pieņemtie grozījumi krimināllikumā ir glābuši daudzu
bērnu dzīvības. Tātad
– man ir piemērs, ka kriminalizēšana, nevis dekriminalizācija
var dot labus rezultātus.
Un
vēl viens arguments. Latvijas krimināllikumā ir 254. pants, ko
lielā mērā var uzskatīt par demokrātisku instrumentu vai
narkotiku dekriminalizēšanas elementu. Šis krimināllikuma pants
patiesībā nosaka – parādi, kurš tirgoja narkotikas, un tiksi
atbrīvots no krimināllatbildības. Tātad krimināllikumā ir 254.
pants skan: "Personas
atbrīvošana no kriminālatbildības par narkotisko un psihotropo
vielu iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu un pārsūtīšanu.
Persona, kura labprātīgi nodevusi narkotiskās, psihotropās,
jaunas psihoaktīvās vielas vai tās saturošus izstrādājumus,
kuru aprite ir aizliegta vai ierobežota, vai labprātīgi paziņojusi
par to iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu vai pārsūtīšanu,
vai sniegusi vai organizējusi palīdzību citai personai šo vielu
pārdozēšanas gadījumā, tādējādi novēršot vai mazinot tās
dzīvības un veselības apdraudējumu, tiek atbrīvota no
kriminālatbildības par šo vielu lietošanu, iegādāšanos,
glabāšanu, pārvadāšanu vai pārsūtīšanu". Patiesībā
tas ir labs un demokrātisks krimināllikuma pants, kas ir atbilstošs
Latvijas pašreizējai situācijai – sliktai veselības pratībai,
nepietiekmai iespējai ārstēt un rehabilitēt narkoloģiskos
pacientus.
Godātais ministra kungs! Es ceru, ka mans atlūgums būs iemesls Jums pieņemt izsvērtu un viedu lēmumu – pretoties narkotisko vielu dekrimizalizācijai Latvijā. Jebkurā gadījumā ceru, ka mūsu personiskās attiecības mans atlūgums neietekmēs. Esmu nolēmis apmeklēt Jūsu Dzimteni Libānu, mani ir pārliecinājuši Jūsu stāsti un globālais skatījums. Savu viedokli par sabiedrības veselības jautājumiem turpināšu paust publikācijās, gan tad, kad mūsu viedokļi bus identiski, gan tad, kad tie nesaskanēs.